Správní členění v letech 1939–1940
Na území odstoupeném Německu vznikly nové správní celky, zejména tzv. Sudetská župa na území od Domažlic až po Moravskou Ostravu se sídlem v Liberci, území na jihu Čech a Moravy bylo připojeno ke stávajícím územním celkům (župám Bayern, Nieder- a Oberdonau) i s některými novými správními sídly. Hlučínsko bylo znovu připojeno k Prusku a v jeho rámci začleněno do provincie Slezsko. V protektorátu vedle sebe existovaly dva správní systémy: protektorátní správa pod přímou i nepřímou kontrolou Němců a německá říšská správa, jež podle říšskoněmeckého vzoru zavedla tzv. dohlížecí okresy – oberlandráty. Nejvyšším orgánem říšské správy byl Úřad říšského protektora a po roce 1942 se stalo nejvyšším okupačním úřadem německé státní ministerstvo pro Čechy a Moravu v čele se státním ministrem Karlem Hermannem Frankem se sídlem v Praze.
Původní počet 35 oberlandrátů z roku 1939 (23 v Čechách a 12 na Moravě) byl již v dubnu 1939 zredukován na 20, v roce 1941 na 15 a v roce 1942 pouze na 7 (Praha, Brno, České Budějovice, Hradec Králové, Jihlava, Olomouc a Plzeň). Nejradikálnější změna proběhla k 15. červnu 1942, kdy v rámci tzv. Heydrichovy správní reformy byla značná část správní agendy přenesena na autonomní protektorátní orgány (personálně však obsazované Němci) a oberlandrátům zůstala jen politická a kontrolní funkce. Došlo i ke změně česko-moravské správní hranice a redukci správních orgánů na 67 politických okresů (44 v Čechách a 23 na Moravě) a 186 soudních okresů (125 v Čechách a 61 na Moravě). V roce 1944 došlo ke zmenšení Oberlandrátu Praha a k jeho změně na město se zvláštním statutem.
![](visual/2Ea-1.jpg)
Na velké části území, které bylo odstoupeno po Mnichovu Německu, vznikla na jaře 1939 nová říšská župa Sudetengau. Mapová sbírka, Historický ústav AV ČR. Prohlédnout mapu
Literatura
Hledíková, Z. – Janák, J. – Dobeš J.: Dějiny správy v českých zemích: od počátků státu po současnost. Praha 2005, dotisk 2011;
Kocourek, L.: Správa v českých zemích a v Československu v letech 1848–2005. Praha 2007;
Schelle, K. – Tauchen, J.: Recht und Verwaltung im Protektorat Böhmen und Mähren. München 2009;
Semotanová, E. – Cajthaml, J. a kol.: Akademický atlas českých dějin. Praha 1914, 2. akt. vydání 2016;
Semotanová, E. Zudová-Lešková, Z. ‒ Močičková, J. Cajthaml, J. ‒ Seemann, P. ‒ Bláha J. D. a kol.: Český historický atlas. Kapitoly z dějin 20. století. Praha 2019.
Toto dílo podléhá licenci Creative Commons BY-NC-ND 4.0
Správní členění v letech 1940–1942
Na území odstoupeném Německu vznikly nové správní celky, zejména tzv. Sudetská župa na území od Domažlic až po Moravskou Ostravu se sídlem v Liberci, území na jihu Čech a Moravy bylo připojeno ke stávajícím územním celkům (župám Bayern, Nieder- a Oberdonau) i s některými novými správními sídly. Hlučínsko bylo znovu připojeno k Prusku a v jeho rámci začleněno do provincie Slezsko. V protektorátu vedle sebe existovaly dva správní systémy: protektorátní správa pod přímou i nepřímou kontrolou Němců a německá říšská správa, jež podle říšskoněmeckého vzoru zavedla tzv. dohlížecí okresy – oberlandráty. Nejvyšším orgánem říšské správy byl Úřad říšského protektora a po roce 1942 se stalo nejvyšším okupačním úřadem německé státní ministerstvo pro Čechy a Moravu v čele se státním ministrem Karlem Hermannem Frankem se sídlem v Praze.
Původní počet 35 oberlandrátů z roku 1939 (23 v Čechách a 12 na Moravě) byl již v dubnu 1939 zredukován na 20, v roce 1941 na 15 a v roce 1942 pouze na 7 (Praha, Brno, České Budějovice, Hradec Králové, Jihlava, Olomouc a Plzeň). Nejradikálnější změna proběhla k 15. červnu 1942, kdy v rámci tzv. Heydrichovy správní reformy byla značná část správní agendy přenesena na autonomní protektorátní orgány (personálně však obsazované Němci) a oberlandrátům zůstala jen politická a kontrolní funkce. Došlo i ke změně česko-moravské správní hranice a redukci správních orgánů na 67 politických okresů (44 v Čechách a 23 na Moravě) a 186 soudních okresů (125 v Čechách a 61 na Moravě). V roce 1944 došlo ke zmenšení Oberlandrátu Praha a k jeho změně na město se zvláštním statutem.
![](visual/2Eb-1.jpg)
Mapa správního členění Protektorátu Čechy a Morava od 15. června 1942. Mapová sbírka, Historický ústav AV ČR. Prohlédnout mapu
Literatura
Hledíková, Z. – Janák, J. – Dobeš J.: Dějiny správy v českých zemích: od počátků státu po současnost. Praha 2005, dotisk 2011;
Kocourek, L.: Správa v českých zemích a v Československu v letech 1848–2005. Praha 2007;
Schelle, K. – Tauchen, J.: Recht und Verwaltung im Protektorat Böhmen und Mähren. München 2009;
Semotanová, E. – Cajthaml, J. a kol.: Akademický atlas českých dějin. Praha 1914, 2. akt. vydání 2016;
Semotanová, E. Zudová-Lešková, Z. ‒ Močičková, J. Cajthaml, J. ‒ Seemann, P. ‒ Bláha J. D. a kol.: Český historický atlas. Kapitoly z dějin 20. století. Praha 2019.
Toto dílo podléhá licenci Creative Commons BY-NC-ND 4.0
Správní členění od roku 1942
Na území odstoupeném Německu vznikly nové správní celky, zejména tzv. Sudetská župa na území od Domažlic až po Moravskou Ostravu se sídlem v Liberci, území na jihu Čech a Moravy bylo připojeno ke stávajícím územním celkům (župám Bayern, Nieder- a Oberdonau) i s některými novými správními sídly. Hlučínsko bylo znovu připojeno k Prusku a v jeho rámci začleněno do provincie Slezsko. V protektorátu vedle sebe existovaly dva správní systémy: protektorátní správa pod přímou i nepřímou kontrolou Němců a německá říšská správa, jež podle říšskoněmeckého vzoru zavedla tzv. dohlížecí okresy – oberlandráty. Nejvyšším orgánem říšské správy byl Úřad říšského protektora a po roce 1942 se stalo nejvyšším okupačním úřadem německé státní ministerstvo pro Čechy a Moravu v čele se státním ministrem Karlem Hermannem Frankem se sídlem v Praze.
Původní počet 35 oberlandrátů z roku 1939 (23 v Čechách a 12 na Moravě) byl již v dubnu 1939 zredukován na 20, v roce 1941 na 15 a v roce 1942 pouze na 7 (Praha, Brno, České Budějovice, Hradec Králové, Jihlava, Olomouc a Plzeň). Nejradikálnější změna proběhla k 15. červnu 1942, kdy v rámci tzv. Heydrichovy správní reformy byla značná část správní agendy přenesena na autonomní protektorátní orgány (personálně však obsazované Němci) a oberlandrátům zůstala jen politická a kontrolní funkce. Došlo i ke změně česko-moravské správní hranice a redukci správních orgánů na 67 politických okresů (44 v Čechách a 23 na Moravě) a 186 soudních okresů (125 v Čechách a 61 na Moravě). V roce 1944 došlo ke zmenšení Oberlandrátu Praha a k jeho změně na město se zvláštním statutem.
![](visual/2Ec-1.jpg)
K plnému obnovení správy ke stavu k 30. září 1938 došlo až v listopadu 1945. Některé změny však nastaly především na územích, kde proběhl odsun německého obyvatelstva. Mapová sbírka, Historický ústav AV ČR. Prohlédnout mapu
Literatura
Hledíková, Z. – Janák, J. – Dobeš J.: Dějiny správy v českých zemích: od počátků státu po současnost. Praha 2005, dotisk 2011;
Kocourek, L.: Správa v českých zemích a v Československu v letech 1848–2005. Praha 2007;
Schelle, K. – Tauchen, J.: Recht und Verwaltung im Protektorat Böhmen und Mähren. München 2009;
Semotanová, E. – Cajthaml, J. a kol.: Akademický atlas českých dějin. Praha 1914, 2. akt. vydání 2016;
Semotanová, E. Zudová-Lešková, Z. ‒ Močičková, J. Cajthaml, J. ‒ Seemann, P. ‒ Bláha J. D. a kol.: Český historický atlas. Kapitoly z dějin 20. století. Praha 2019.
Toto dílo podléhá licenci Creative Commons BY-NC-ND 4.0